![](http://f9.pmo.ee/dflXoJ1PM9IOeJhA5u8WfJWWotE=/1442x0/filters:format(webp)/nginx/o/2018/07/15/9576493t1h5ea8.jpg)
Augstākā tiesa (AT) atcēlusi Administratīvās apgabaltiesas spriedumu, ar kuru noraidīts prasījums par vecuma pensijas piešķiršanu pieteicējai, kura dzīvo ASV un kurai ir ASV pilsonība un Latvijā uzkrāts apdrošināšanas stāžs, informēja tiesā.
Augstākā tiesa (AT) atcēlusi Administratīvās apgabaltiesas spriedumu, ar kuru noraidīts prasījums par vecuma pensijas piešķiršanu pieteicējai, kura dzīvo ASV un kurai ir ASV pilsonība un Latvijā uzkrāts apdrošināšanas stāžs, informēja tiesā.
Tādējādi AT atzina no starptautiska līguma izrietošas ASV pilsoņa tiesības prasīt Latvijas vecuma pensijas piešķiršanu par Latvijā uzkrāto apdrošināšanas stāžu, pat ja šī persona nedzīvo Latvijā.
Tagad Administratīvai apgabaltiesai no jauna būs jāvērtē lietas apstākļi un 1992.gada 5.novembra Latvijas valdības un ASV valdības līgums par savstarpēju pensiju izmaksu.
Izskatot pieteicējas kasācijas sūdzību par tiesas spriedumu, AT atzina, ka tiesai, izlemjot prasījumu par labvēlīga administratīvā akta izdošanu sociālo tiesību jomā, procesuālās ekonomijas nolūkā ir pašai jāizvērtē tādi apstākļi, kas nepastāvēja laikā, kad iestāde lēma par administratīvā akta izdošanu.
Konkrētajā gadījumā AT secināja, ka apelācijas instances tiesa nebija ņēmusi vērā to, ka pieteicēja bija lūgusi piešķirt vecuma pensiju no konkrēta datuma - no tā brīža, kad iestājas tiesību normā noteiktais priekšnoteikums prasītā labuma piešķiršanai.
Tāpat AT atzina, ka izskatāmajā lietā ir nozīme tam, ko paredz līgums starp Latviju un ASV. Tiesa secināja, ka Latvija, noslēdzot līgumu, ir akceptējusi tādu pensijas piešķiršanas kārtību ASV pilsoņiem, kāda tā ir noteikta ASV, proti, ka tās personas, kuras kvalificējas vecuma pensijas saņemšanai, var to pieprasīt neatkarīgi no dzīvesvietas.
Vērtējot līguma saistošo spēku, AT atzina, ka tiesiskais regulējums, kāds bija noteikts Latvijas valsts neatkarības atjaunošanas laikā attiecībā uz tiem starptautiskajiem līgumiem, kas noslēgti sociālās nodrošināšanas jomā, ir vērtējams kā izņēmums, proti, ka starptautisko līgumu noteikumi sociālās nodrošināšanas jomā neatkarīgi no šāda līguma noslēgšanas veida ir prioritāri pār nacionālā likuma regulējumu.