Otro vietu ieņem Ukraina - šī valsts līdz 2014.gadam atlaidēs, subsīdijās un kredītos no Krievijas saņēmusi 103 miljardus dolāru.
Papildus tam Krievija tērē milzu līdzekļus, lai atbalstītu neatzītās “republikas”: Abhāziju, Dienvidosetiju, Piedņestru, kā arī Luhanskas un Doņcekas “tautas republikas”. Saskaņā ar “Novaja gazeta” aplēsēm Krievija šim mērķim pēdējo piecu gadu laikā atvēlējusi 32 miljardus dolāru.
Ģeopolitiskos projektus Krievija īsteno ne tikai postpadomju telpā. Venecuēla pēdējos desmit gados no Krievijas saņēmusi nedaudz virs 20 miljardiem dolāru, bet Sīrija - 4,7 miljardus dolāru.
Otra lielākā ģeopolitiskās programmas sadaļa ir lielie enerģētikas projekti, kuru īstenošanai Krievija tērējusi 224 miljardus dolāru.
Gāzes cauruļvadi “Sila Sibiri”, “Nord Stream 2” un “TurkStream” Krievijas enerģētikas milzim “Gazprom” kopumā izmaksājuši 133,4 miljardus dolāru. Analītiķi uzskata, ka šie projekti sevi neatpelnīs, jo bijuši politiski, nevis ekonomiski motivēti.
Savas politiskās ambīcijas ar enerģētikas projektu starpniecību Krievija cenšas īstenot arī atomenerģētikā. Kopumā 21 energobloka būvniecībai ārvalstīs Krievijas valsts atomenerģētikas valsts uzņēmumam “Rosatom” piešķīrusi 92 miljardus dolāru.
Atomelektrostacijas Krievija būvē tikai valstīs, kuras šādus projektus nespēj īstenot pašu spēkiem. Krievija pati gan īsteno šos projektus, gan aizdod attiecīgajām valstīm naudu būvdarbu veikšanai.
Trešā Krievijas ģeopolitiskās programmas daļa ir parādu atlaišana citām valstīm - šim nolūkam atvēlēti 116 miljardi dolāru.
Lielākā daļa šo parādu ir nenosegtās saistības par aizņēmumiem, ko valstis ņēmušas vēl no PSRS.
Lai arī šos parādus pilnā apjomā Krievijai varētu nekad neizdoties atgūt, tomēr vieglums, ar kādu Krievija atlaiž parādus citiem, un vēriens, ar kādu tā īsteno “megaprojektus” citās valstīs, kļūst arvien grūtāk attaisnojami Krievijas sabiedrības acīs.