Kā senie latvieši izprata seksualitāti, sajuta sevī uzbudinājumu, pašapmierinājās, baudīja orālo seksu, zināja "klitora noslēpumu", izsargājās no nevēlamas grūtniecības un arī piekopa svingeru metodes – lai mums atklāj tautasdziesmas!
"Mēs lauzām galvu, kādus seksoloģijas mācību līdzekļus, kādas rokasgrāmatas bērniem gatavot. Tas viss ir pareizi, taču žēl, ka tepat blakām aizmirstības putekļos guļ latviešu dzimumaudzināšanas kodekss, dziļi humāns un saprātīgs. Vai gan citādi Barontēvs, skaidrs un ieturēts cilvēks būdams, bez liekām šaubām būtu vācis un publicējis šīs dziesmas, maigi iedēvēdams tās par nerātnajām? Vairāk humora un iekšējas brīvības mums nudien neskādētu. Arī tās, no senčiem mantotās. Galu galā viņi izturēja, izdzīvoja un radīja mūs. Turklāt vēl zobgalīgi piedziedot: Guli virsū, tautu dēls, Es gulēju apakšā, Es ar Dievu runājos, Tu ellē raudzījies," nerātno dainu krājuma "Puisīts tek uz meitiņu" priekšvārdā raksta dzejnieks Knuts Skujenieks.
Jā, lai gan šķiet, ka mēs, ziemeļu tauta, ar savu seksualitāti nestāvam ne tuvu karstajiem itāļiem vai spāņiem, atverot "Latvju tautas dainu" 11. sējumu, kurā 1932. gada izdevuma sākumlapā rakstīts "šo sējumu atklātā tirgū pārdot aizliegts", rodas pavisam cits iespaids. Senie latvieši atzina seksu par ļoti labu un prata izmēģināt dažādas baudu virsotnes. Intīma rakstura izklaides senlatviešu klētiņās, mežmalās, Jāņos, rijās pie maltuves, zem ratiem un citur situšas augstu vilni!