Inese Elsiņa, zinātņu doktore psiholoģijā, sertificēta klīniskā un veselības psiholoģe.
Skolā un ārpusskolas aktivitātēs pusaudži pavada lielāko daļu dienas, tāpēc skolotāju attieksme un veids, kā viņi komunicē, iedrošina un spēj atrast talantu, ir ļoti svarīgs aspekts. Taču, lai radītu interesi, ir jātiek sadzirdētam. Manā ieskatā ir trīs būtiskākie aspekti, ko ņemt vērā ikdienas saziņā ar pusaudzi.
Gan vecākiem, gan skolotājiem ir jābūt bērnu un pusaudžu autoritātei, taču to nevar panākt ar totalitārisma metodēm, proti, izmantojot varas pozīciju. Ierobežojumi, aizliegumi un pieprasījumi pakļauties varbūt strādā īstermiņā, bet tie rada neatgriezeniskus “robus” savstarpējās attiecībās, jo pazūd uzticēšanās. Tieši tādēļ šādu komunikācijas veidu iesaku aizstāt ar cieņpilnu attieksmi.
Nenoliedzami, būs reizes, kad pusaudži izturēsies necienīgi, izaicinoši vai pat agresīvi. Pieļauju, ka daudzi man piekritīs, ka šādās situācijās saglabāt cieņpilnu attieksmi ir ļoti izaicinoši, it īpaši, ja tas notiek skolā, kur bez viena kacinātāja klasē ir vēl 29 skolēni, kuri vēro un gaida skolotāja reakciju. Šādos gadījumos ir būtiski ņemt vērā divas lietas. Pirmkārt, pašam saglabāt mieru un vēsu prātu, lai neļautos emocijām. Otrkārt, cieņpilni paust savu nostāju. Mums kā pieaugušajiem nav jāakceptē nepieņemama uzvedība, taču nedrīkstam arī izmantot varas pozīcijas, lai nodrošinātu pakļaušanos. Tā vietā ir jācenšas izprast šādas uzvedības iemesls un iespēju robežās jāmēģina palīdzēt pusaudzim tikt galā ar emocijām, kas izraisa agresīvu vai necienīgu uzvedību.