Briškens norādīja, ka patlaban pēc augstas inflācijas perioda var novērot, ka no izmaksu pieauguma lielāko daļu veido tieši inflācijas indeksācija, kas daļēji saistīts arī ar izmaiņām tehniskajos parametros, piemēram, lielāka sprādzienu slodžu izturība un augstāki peroni.
"Vairāku desmitu miljonu eiro sadārdzinājums ir tāpēc, ka savulaik Latvija nav ieviesusi starpposma priekšfinansējumu no valsts puses. Eiropas Savienības (ES) finansējums nāk porcijās, un gadās situācijas, ka iepriekšējā uzsaukuma finansējums ir beidzies, bet nākamais vēl nav pieejams un veidojas naudas plūsmas pārrāvums," papildināja ministrs.
Pēc ministra teiktā, Igaunija un Lietuva šo ir risinājusi, valstij aizpildot šo "caurumu" no saviem līdzekļiem un vēlāk to kompensējot no ES fondiem. "Šīs dīkstāves vai būvniecības procesu palēninājums arī radījis papildu izdevumus," viņš minēja.
Tāpat viņš vērsa uzmanību, ka ir jāatrod risinājums, lai valsts pildītu savas saistības, kā arī tas ir Latvijas starptautiskās reputācijas jautājums.
"Bet vienlaikus ir pamats diskusijām gan par samaksas termiņiem un iespējām tos pagarināt, dodot iespēju daļēji norēķināties nākamajā budžeta gadā, gan arī par soda naudām, gan par kopējo apjomu, gan par to, vai nākotnē tomēr nav iespējams šo indeksāciju kaut kādā veidā limitēt. Iespējams, ir nepieciešami vai nu griesti, vai nu kāds korekcijas mehānisms, lai šādas situācijas neatkārtotos," uzsvēra ministrs.
Atskatoties kritiski uz to, kā šis process iepriekš tika vadīts, ministrs norādīja, ka augstās inflācijas dēļ principā jau varēja prognozēt, ka tuvojas finanšu izsīkums - darbi ir pasūtīti, darbi tiek veikti, bet papildu finansējuma nav.